Islamiškoji bankininkystė
lt.wikipedia.org Islamiškosios bankininkystės šerdis glūdi pačiame islame. islamiška bankininkystė pagrįsta islamo teisės sistema ir žmonių tarpusavio santykiais. Daugelis islamiškosios bankininkystės taisyklių yra siejamos su Korano nuostatomis. Pirmasis islamo bankas, įvairių šaltinių duomenimis, įsteigtas 1963 metais Egipto Mit Ghamaro mieste arba 1975 metais Dubajuje, Jungtiniuose Arabų Emyratuose. Tačiau ir per tokį palyginti trumpą laiką islamiška bankininkystė pasaulyje išplito. Pastaruoju metu plinta islamiška bankininkystė, pagrįsta dviem pagrindiniais principais – neimamos palūkanų ir neinvestuojama į šariato moralinių nuostatų neatitinkančias sritis, tokias kaip alkoholiniai gėrimai, lošimas, finansinės institucijos ir panašiai.
Pagrindiniai islamo bankininkystės principai: [2]
- Draudimas mokėti ar gauti palūkanas;
Islamas pripažįsta kapitalo kaip gamybos veiksnio svarbą, tačiau neleidžia už jo naudojimą imti iš anksto fiksuoto mokesčio palūkanomis. Mokestis už kapitalo naudojimą savininkams grįžta pasidalijus pelną ar nuostolį – iš anksto fiksuojamas pelno pasidalijimo santykis, o ne kapitalo grąžos procentas.
- Skolintojo ir skolininko rizikos pasidalijimas;
Islamas skatina musulmonus investuoti į įvairius projektus ir tapti verslininkų partneriais, o ne jų kreditoriais: tiek indėlininkas, tiek bankas ir skolininkas turi pasidalyti investicinių projektų riziką.
- Spekuliacijų draudimas.;
Abi sandorio šalys turi gauti visapusišką informaciją apie sudaromą sandorį. Šalys negali nustatyti fiksuotos būsimo pelno apimties. Tad opcionai, išankstiniai sandoriai laikomi prieštaraujančiais islamo ideologinės sistemos principams.
- Neinvestavimas į draudžiamas veiklos sritis;
Neleistini su alkoholiniais gėrimais susiję verslai, lošimai, pornografija ar pan., todėl pagal islamo principus dirbantys bankai nefinansuoja tokių veiklų.